Hej och välkommen! Jag heter Birgitta, är 57 år och har ridit sedan jag var 15. Jag bor med min man, vår hund Molly och min häst Frenchman på en gård vid Björnstorp i Skåne. Hos oss bor även en 18-årig varmblodstravare, ett sto jag kallar Bibbi och som agerar hagsmycke och sällskap åt Frenchie. Mitt stora intresse är dressyr och jag köpte Frenchie, 12 år i februari 2022 som min nya tävlingshäst i denna gren. På bloggen berättar jag framför allt om mitt liv med djuren. Dessutom tar jag dagligen upp olika diskussionsämnen, både kring hästar och annat och vill gärna veta vad just DU tycker.
Efter rejäl blåst igår har det idag varit ”lugnare” väder vilket har varit skönt eftersom Vicke har vilodag.
Igår valde jag faktiskt att ta in hästarna en timme tidigare; rejäl blåst och kompakt mörker kändes inte så lockande att varken ha hästarna ute i eller att leda dom till stallet i.
Min lilla julgran var ute och flög 2 gånger och den större som också står utanför stallet svajade en del men stannade på plats i alla fall.
Det är väl det jag ogillar mest med blåst; att allt möjligt kan komma flygande!
Minns hur jag för många år sedan och efter en storm red förbi en stor pilatesboll ”in the middle of nowhere”; jag fattar än idag inte var den hörde hemma ursprungligen 🙂 !
Idag ska jag eventuellt kolla på filmen om Peder F på SVT Play, den visades ju på ettan igår och jag har inte läst en enda negativ åsikt om den på sociala medier, tvärtom. Så den är säkert sevärd!
Nu ska jag strax ta ut en citronkladdkaka ur ugnen- är väldigt sugen på något sött och detta var en lagom insats för amatörbagaren!
Varje år läser jag vid denna tiden på sociala medier först om hur en del handlar och tillagar hur mycket julmat som helst, ibland under stor stress och för en massa pengar.
Några dagar senare kommer inlägg om hur man är sååååå trött på all julmat och också hur man söker tips på vad man kan göra med all mat som man har över.
Ett tips från mig i all enkelhet: laga inte så mycket mat nästa år 🙂 ! Problem solved!
Fast tyvärr är det inte en visa utan något mycket värre än så; detta…ursäkta….djävla smällande av raketer och dylikt kring nyår.
Man skulle ju tycka att det i alla fall i år borde finnas annat att lägga sina pengar och sjukvårdens resurser på men icke!
Kanske tänker alla som smäller att ”det händer inte mig” (eller så tänker de inte alls) för jag skulle personligen dö av skam om jag var tvungen att söka sjukvård för något som hade med mitt eget ”pangande” att göra.
Det är ungefär som det här med att resa; även om jag aldrig så mycket ville och hade kunnat resa så hade jag inte ”vågat” göra det enbart på grund av den ”public shaming” jag är säker på jag hade råkat ut för.
Tänk om jag reste iväg på en helt onödig vacay ”bara för att det är roligt” (som många tycker om raketer) och fick Corona.
Jag är övertygad om att inte bara ni, ibland vilt främmande bloggläsare, hade undrat om jag är heeeelt dum i huvudet utan det hade absolut alla mina arbetskamrater, vänner, bekanta och släkt också gjort. Med all rätt.
Och en intressant reflektion:
I alla diskussioner över många år jag någonsin deltagit i eller läst om som handlar om ”smällandets” vara eller icke vara är det 100% män och aldrig någonsin en kvinna som propagerar för raketer med diverse argument som ”man får göra vad man vill med sina pengar”, ”det skadar ingen”, ”det är roligt”, ”det är 5 minuter runt nyår” osv i all oändlighet.
Att det är ett faktum att man bokstavligen bränner pengar och att massvis med tama och vilda djur, barn och vuxna skräms och i värsta fall skadas, en del väldigt allvarligt; varför är det bara vissa män som ändå försvarar fyrverkerier? Sug på den frågan…..
Försök också förklara för små barn eller tex en hund som skakar av rädsla att ”det är ju bara 5 minuter” när en del börjar smälla redan veckor innan nyår och håller på flera dagar efter detsamma. Den dagen man själv har rädda barn/ djur….då vinner förhoppningsvis förnuftet över viljan att ”panga”.
Tills dess kan vi väl njuta av att vi lever i en tid då utvecklingen gått så pass mycket framåt att vi kan roa oss på så många andra vis som neandertalare inte kunde. Det var tusentals år sedan vi upptäckte elden…nog borde alla ha andra saker att fascineras över år 2020?
När jag skulle ge hästarna eftermiddagsmat i hagen kunde jag först inte hitta min lilla julgran utanför stallet; den hade blåst iväg och landat i ett buskage längre bort!
I ridhuset har det varit både häst (Vicke) och hundaktiviteter idag och det passade ju bra med tanke på det trista vädret.
Kolla vilken fin greyhound som var en av besökarna:
5-åriga Effie från Blidinga racing passade på att lufta sig när hon inte satt så här lydigt på kommando.
Jag har själv ägt först en greyhound och därefter ytterligare en när jag var i 20-års åldern (Sladden och Tyson för er som kände mig på den tiden)- underbara hundar och en underbar ras.
Whippet är ju modellen mindre och italiensk vinthund ytterligare en storlek mindre, annars ser de för en lekman ungefär likadana ut.
Här kan ni få se vad jag gav mig i kast med igår:
Jag hade ost över som jag inte ville slänga så jag gjorde en ”fläskpannkaka utan fläsk” höll jag på att säga.
Skämt å sido men jag bytte alltså ut fläsket mot ost och fick en vegetarisk, helt ok variant som gick snabbt att få till i ugnen.
Ett tips när ni gör pannkakor i ugnen är för övrigt att absolut använda bakplåtspapper!
Förr drog jag mig för att göra fläskpannkaka enbart för att det kändes så drygt att diska ugnsformen men med bakplåtspapper blir det inte en prick att rengöra 🙂 !
Handlar inte ett dugg om hästar men den var tyvärr bara så spot on att den förtjänar att delas.
Och givetvis kan både män och kvinnor ägna sig åt strategisk inkompetens, jag ska villigt erkänna att jag själv gjort det när det passat…
För er som undrar: ”kryddor” = män i texten nedan
Och membis (mans-bebis) är ju bara så roligt att jag storknar. Sorry alla män som eventuellt läser detta 🙂 !
#Repost@mansbebisar • • • • • • En följare har bett mig skriva ett inlägg om strategisk inkompetens så here it goes 🙂
Strategisk inkompetens: konsten att undvika oönskade uppgifter genom att låtsas vara inkompetent/oförmögen/oduglig till att göra dem. Detta är först och främst inte kopplat till kön utan angår alla, även jag har gjort detta.
Vad som blir ett problem i ett manstillvänt samhälle är att kryddor åberopar/använder denna ursäkt mer frekvent och gärna i relationer till kvinnor och emotionellt arbete och ansvar. Och att samhället ursäktar och curlar kryddor istället för att ställa dem till svars. Det blir en ond cirkel där denna metod används systematiskt.
Och det är där kvinnor, speciellt partners får lida rejält. Vad gör man med en mebis som inte har intresse eller motivation till att lära sig laga mat, städa, byta sängkläder, diska, möta känslor, se någon annans behov…? Ja listan kan göras lång.
Det är här jag vill säga att det INTE är din uppgift som kvinna att uppfostra eller behöva tolerera eller stå ut med en mebis. Men så önskar jag att livet var enklare för kvinnor. Att det fanns ett socialt system som stöttar kvinnor i att lämna män, ser till att boende och ekonomi ordnas och att man prioriterar barnens bästa i praktiken och inte mebisen.
Denna metod är en sådan jävla rävsax som nöter ner och suger ut livsgnistan ur kvinnor så man inte orkar diskussioner, krav eller att lämna.
Alltså vad säger ni om denna story som en bekant la ut på Facebook? Det låter nästan för bra för att vara sant och jag är väldigt glad för hennes skull.
”Tog av mig ringarna igår när jag red och stoppade i jackfickan men glömde tydligen att stänga fickan för efteråt var de borta.😱 Snacka om nål i en höstack – som är 20×40 m stor!😢 Efterlyste en metalldetektor i en grupp och fick napp direkt och nu på förmiddagen åkte vi ut och började genomsöka ridhusbotten. Och 30 min senare var båda ringarna återfunna!😅🥳🥂”
Vår dagliga rutin: jag borstar B i boxen, han går rundor, försöker öppna boxdörren och smita ut….
Någon gång har han lyckats också (innan jag började låsa dörren) och ställt sig utanför stallet men längre än så vågar han inte gå 🙂 !
Igår kväll var han näst intill ren; det var så fruset i gräset så leran inte fick fäste och då tänkte jag ”ibland är man tacksam för det lilla” 🙂 !
Även i morse var det fruset i marken även om termometern påstod att det var en ynka plusgrad.
Nästan hela familjen var ute på långtur i skogen.
Nu har det börjat regna så smått och jag är glad över att jag är ledig och slipper köra till jobbet. Fryser detta regnet på lär det inte bli kul på vägarna!
Jag hade ju den enorma turen att det redan fanns en jättebra utebana på Ryhus när vi flyttade hit och hade det inte funnits hade vi aldrig lämnat Staffanstorp.
Jag/ vi hade varken velat eller haft råd att anlägga en traditionell ridbana på någon annans mark.
I filmen nedan kan ni se hur några entusiaster gjorde sin egen bana helt gratis och jag måste beundra deras ork och vilja.
Nu hade de rätt mycket tur med det naturliga underlaget (sand) men ändå…
Filmen är ca 17 minuter lång men inspirerande tycker jag:
Med minusgrader följer ofta vackert väder; så även idag!
Kolla himlen på bilden ovan som föreställer B som väntar på att hans kompis ska komma hem från en Nina-träning.
På tal om träningen kunde jag idag konstatera att jag dumt nog blir superstressad om Nina ber mig göra seriebyten eftersom jag så sällan tränar på dessa själv.
Vicke är vanligtvis stensäker i bytena och hemma kan jag göra dom bra men så fort jag liksom ska ”visa upp” dom för Nina blir det ofta inte alls lika bra.
Jag tror att jag helt enkelt få ta tag i detta hemma och befästa bytena ännu mer så att det inte blir en så big deal när det blir skarpt läge.
Och det handlar absolut om mig och inte hästen; det är när jag inte är tillräckligt snabbt i hjälpgivningen som det fallerar och det kan jag knappast lasta hästen för. Och denna kvickhet med hjälperna måste som sagt bli mer befäst hos mig vilket den inte blir om jag så sällan tränar på just detta. Note to self!
Om bloggen
Bloggen drivs sedan flera år tillbaka och med dagliga uppdateringar där du får läsa om min vardag med djuren men också om sådant som jag tycker är bra, dåligt, galet eller som jag förundras över i både häst och hundvärlden (och ibland också i den “vanliga människovärlden”).
Du kommer förhoppningsvis att bli både road och oroad, provocerad och lära dig en massa nytt; både av mig och mina kloka läsare och du är mer än välkommen att själv lämna dina avtryck på bloggen.
Senaste kommentarer